bjergene kalder
himlen kalder
noget venter på dig i det fjerne
blodet skinner som flammer
indsigten om hvorfor man er til er opnået
løb! løb!
forvandl dig til vinden og løb
gør det bedre end du gjorde det i går
kæmp mod det der er større end dig selv
det er ganske vist
ungdommen er en faldende stjerne
der aldrig brænder ud
Det var ikke let for Silver at få Mutsus fire generaler overtalt.
Men Terrys død fik dem til at forstå, -
- hvor meget sammenhold der var i kobbelet.
Ous og Mutsus forenede hær talte hele 450 hunde.
I mellemtiden var Johns kobbel taget til Kyushu for at finde hanner.
Tid til samling! Tilbage til den store leder.
Endelig er tiden inde.
Findes der land hinsides havet i Mutsu?
Ja. Hokkaido.
Det er nok en god ide at lede efter hanner dér, inden vi drager mod Ou.
Kisaragi har ret. Jo flere vi er, jo bedre er det.
Hokkaido?
Nu har du det der blik igen.
Du ligner en, der vil undersøge alle kroge af verden og samle hver en hund.
Det var netop det blik, der fik os alle sammen forenet.
Ikke sandt, Benizakura?
Ganske rigtigt.
Så går jeg over og beder Ben om at slå et smut forbi Hokkaido.
Det er der ingen grund til.
Det kan vi ikke nå.
Hvorfor ikke?
Se engang på månen.
Den er mere end halvt fuld. Om ti dage er det fuldmåne.
Og så ... så skal vi kæmpe mod Akakabuto.
Rejsen er slut, når månen er halv. Det er den i dag.
Vi kan kun håbe på, at John kommer med forstærkninger.
John, Musashi, Bill, Wilson og deres 200 hanner -
- havde spredt sig i fire retninger i jagten på hanner.
Først vandt Musashi over Daimon fra Bungo og hans halvtreds hanner.
Derefter fik Wilson Rao fra Buzen til at samarbejde.
Henry den 3. fra Hizen måtte give op over for John.
Selv Kuromamushi fra Higo og Hurricane fra Hyuga kom med.
Great gik til den stærkeste i Kyushu, Satsumas leder, Bemu, -
- for at forsøge at overtale ham.
Jeg ved, hvordan det går. Han er ikke nogen rigtig han.
Jeg skal vise dig, hvor beslutsom en rigtig han kan være.
Væk fra sporet!
Tag dig godt af dem.
Bemu blev benovet over Greats dødsforagt -
- og sluttede sig til kampen mod Akakabuto.
Således fik John og Musashi lagt Kyushu under sig.
Den store hær begav sig til Ou, hvor det sidste slag skulle stå.
Samtidig trodsede et andet kobbel bølgerne mod nord.
De gik i land i Mutsu og satte kursen direkte mod Ou.
Alle Japans hunde var på vej mod ét og samme sted.
Se lige dér! Hvad hulen?
- Det er jo hunde! - Hvad sker der? Der er jo hundredvis!
Ring til dyreværns ... forsikrings ... Nej, politiet!
John! Menneskene begynder at blive urolige. Skal vi gå i land?
- Selvfølgelig. Blæse på dem. - Hold jer fra menneskene!
Følg efter mig!
Sæt kursen mod bjergene!
Vi flyver netop nu over det sted, hvor de vilde hunde blev set.
Men vi kan ikke se noget.
Kom lige og se det her i fjernsynet!
Det kobbel hunde, der i går morges blev set i Shimonoseki, -
- løb ind i skoven med en schæferhund i spidsen og forsvandt.
Det er Silver og de andre, Schæferhunden må være John.
Men i eftermiddags blev et enormt kobbel set på Okayamabjerget, -
- og specialister mener, at det er den samme flok.
De er på vej mod nord. De kommer tilbage, far!
Daisuke! Klap i med dine dumheder!
End ikke vi mennesker kan stille noget op!
- Jeg går over til doktoren og farfar. - Daisuke! Vent!
Fuji! Silver kommer tilbage. Han kommer tilbage!
Det kan jeg mærke.
Stands, alle sammen!
Hvad nu, Silver? Vi har ikke tid til at holde hvil.
Ben, lad Cross hvile lidt.
En lille forsinkelse kan indhentes.
Perfekt, Silver. Jeg gamle mand er dig taknemmelig.
Jeg havde netop tænkt mig at bede om lov til at hvile lidt.
Eller du vil måske have, at jeg skal falde død om, inden vi går i kamp?
Tågebjerg, du skal ikke mobbe Ben.
Jeg går ud og spejder lidt.
Ben, Cross kan ikke følge med længere. Jeg tager mig af hende.
- Men, Oliver ... - Skal I nu køre i menneskebil igen?
Ja. Så indhenter vi jer i Ou.
Tak, Oliver.
- Det er jo også lettere for mig. - Nemlig.
Vil du foretrække at få en søn?
- Tjah ... - Det skal du ikke skamme dig over.
Alle hanner vil have en søn, der følger i deres fodspor.
Ligesom min egen søn Jaguar.
Nu, hvor man har lagt sit liv i hænderne på en anden, -
- vil man jo gerne have, at ens afkom lever videre efter ens død, ikke også?
Det er bare dæmonen fra Tågebjerget, der plaprer løs.
Af og til ville jeg ønske, at Jaguar ikke var så stor nu.
Se bare. Han er en rigtig han.
Men jeg kan jo ikke bede ham om at forlade kobbelet, så han overlever.
Tågebjerget.
Er det et jordskred?
Nej. Der kan ikke komme buldren fra et jordskred fra den retning.
Hvad er det så?
Hvem er de der?
Der er de! Vi har fundet dem! Her kommer Hakuro fra Hokkaido!
- Hvem er dog de? - Sikke mange.
Så var det altså dem. der buldrede.
Jeg har ledt efter Dem, leder fra Ou. Træd frem for mig.
Hvorfra kender De lederen?
Unge mand, det her er Mutsu. Ou ligger længere mod syd.
Jeg ved ikke, hvem du er, men din flabethed kan blive din død!
Er vi ikke i Ou?
Jeg sagde det jo, chef. Du har alt for travlt.
De er gode hanner. Vi kan da ikke efterlade dem her.
Vi tager dem med som en gave til lederen fra Ou.
Vent!
Godt klaret, hvalp.
Hvad vil du? Jeg er en af hannerne i lederens kobbel.
Hvem er I? Hvor kommer I fra? Hvad vil I her? Svar mig!
Nå, det er sådan, det hænger sammen.
I må undskylde, at jeg misforstod.
Vi er hunde fra Hokkaido. Vi svømmede over havet hertil i går.
Vi hørte et rygte om, at lederen fra Ou hvervede hanner.
Men han kom aldrig ud til os, så vi drog selv af sted.
Fra Hokkaido?
Om forladelse. Så var det os, der var uforskammede.
Ben bukker. Den stolte hund.
Så du er altså leder af dette kobbel?
Jeg er delingsføreren Ben.
Det er ikke nogen smal sag at bukke for en fremmed foran sine hanner.
En dygtig befalingsmand. Dig kan jeg lide. Løft hovedet.
Jeg er Hakuro fra Kitami.
Det her er mine brødre. Gør med dem, hvad I vil.
Tak, Hakuro.
Utroligt. Nu er vi pludselig dobbelt så mange.
Du fik ram på mig lige før. Det er en Hokkaido-hilsen.
Hvad synes du om den?
Det buldrer i bjergene. Silver og de andre er vendt tilbage.
Endelig. De skal kæmpe mod Akakabuto.
Silver.
Daisuke.
Det buldrer i Ou-bjerget.
Rystelserne havde retning lige mod Akakabutos fæstning.
Fra nord kom en hær på 1.300 hunde -
- med en voksen og prægtig Silver i spidsen .
Fra syd kom John med 300 hanner.
Alle var modige hanner, der ville slås i retfærdighedens navn.
Under normale omstændigheder er det her en af Akakabutos forposter.
Vi burde slet ikke kunne mødes her.
Men det kan vi takket være lederen. som har beskyttet stedet med sit liv.
Ben, nu varer det ikke længe, før fuldmånen bryder frem.
Løft hovedet mod månen og luk øjnene.
Kig ikke, før jeg siger til.
Leder! Vi er vendt tilbage!
Luk øjnene op. alle sammen!
Er det ham? Er han lederen?
Søster?
Hvad er det, der sker med mig? Jeg har aldrig set ham før.
Jeg kan ikke holde op med at skælve.
Leder, hvor ser De dog ud, De må have været udsat for meget.
Du har løst din opgave flot, Ben.
Velkommen, alle sammen. Jeg takker jer. Hør nu godt efter.
De bjerge dér er Tvillingepasset, hvor Akakabuto bor.
Hans forsvarsværker er som stål.
Bjergene vil blive vasket i blod.
Men ikke i vores blod!
Akakabutos blod!
Far ...
De er blevet født! Ben, de ligner dig på en prik.
Ben, hvorfor tøver du?
Gå over og glæd dig over dine hvalpe.
Selv jeg vil glæde mig over det liv, -
- der er kommet til verden på denne dag.
Det er disse nye liv, vi kæmper for!
Vi skal fremtvinge retfærdighed ved hjælp af vores egne poter!
Silver ønskede ikke andet end at styrte op til lederen -
- og kalde ham for ”far”.
Selv om faderen tilsyneladende havde glemt alt om, at Silver var hans søn
I faderens tårer så han den prægtigste hanhund, -
- han nogensinde havde set.
Faderens tårer var en gave til de krigere, -
- der havde samlet sig omkring ham.
Silver var så rørt, at han kunne mærke det helt ind i sjælen.
Fortsættelse Følger